Tehkää työt, nopeasti. Menkää majaan.
Niin tietysti. Jos tulokkaat näkevät haudankaivajia, he voivat karata.
Ette ehdi pilailla. Tehkää työt. Vauhtia. Kaivakaa!
-Laittaisitteko meidät sairaslistalle? -Olkaa kunnon kaveri.
Te ette ole sairaita. Ette koskaan ole.
-Miksi te esitätte sairasta, Shears? -En halua makaamaan tällaisen alle.
Kapteeni Kanematsu! Kävisikö tupakka?
Annoin aamulla teille tupakkaa.
Nimenomaan. Haluan kiittää teitä.
Jos joku antaa hyväsydämisyyttään minulle lahjan, minä muistan sen.
Haluan sen vuoksi antaa teille tämän sytyttimen.
Luuletteko, että varastin sen? Se kuului tuolle vainajalle.
Hän testamenttasi sen minulle kiitokseksi palveluksesta.
Te olette kummallinen mies, Shears.
Hyvä on. Laitan teidät molemmat sairaslistalle.
Eversti Saito huomaa vielä, että lahjot häntä. Miten meidän sitten käy?
Me ehdimme kauas täältä ennen kuin se tapahtuu.
Viimeistelläänpä tämä.
Tässä lepää...
-Unohdin, kuka tähän haudattiin. -Thompson.
Tässä lepää alikersantti Herbert Thompson, tunnusnumero 01 234567,-
-kuninkaan kaartin tai jonkin semmoisen urhea sotilas.
Hän kuoli beri-beriin Herran vuonna 1943-
-ja antoi henkensä...
-Minkä vuoksi hän kuolikaan? -Älä pilkkaa vainajia.
En minä pilkkaakaan.
Lepää rauhassa...
...kun et saanut elää rauhassa.
Osasto seis!
Käännös vasempaan päin!
Lepo!
Meillä on pian paljon haudattavaa.
Hyvin meni.
Aiotko kertoa tuolle everstille, mikä heitä odottaa?
-En takuulla. -Et ole upseeri etkä herrasmies.
-Nimeni on Nicholson. -Minä olen eversti Saito.
Toivotan teidät tervetulleiksi Hänen Keisarillisen Majesteettinsa nimessä.
Minä olen tämän leirin päällikkö.
Tämä on leiri numero 16 suurella rautatiellä,-
-joka yhdistää pian Bangkokin ja Rangoonin.
Brittivangit on valittu-
-rakentamaan silta Kwai-joen yli.
Työ on kevyttä mutta vaatii taitoa-
-ja upseerit työskentelevät miehistön rinnalla.
Japanin armeijalla ei ole varaa ruokkia laiskureita.
Jos olette uutteria, teitä kohdellaan hyvin,-
-mutta mikäli ette ole uutteria, teitä rangaistaan.
Sitten sananen pakenemisesta.
Meillä ei ole piikkilankoja, aitoja eikä vartiotorneja.
Niitä ei tarvita.
Olemme keskellä viidakkoa. Pakeneminen on mahdotonta.
Kuolisitte varmasti.
Tänään te lepäätte, huomenna alkaa työ.
Muistakaa kenraali Yamashitan motto:
-lloitse työssäsi. -" lloitse työssäsi."
Jatkakaa!
Pataljoona, lepo!
Majuri Hughes tänne. Tauko paikalla.
Viekää miehet majoitustiloihin. Puhun tuon hepun kanssa.
Herra eversti!
Mieheni työskentelevät niin ahkerasti kuin brittisotilaan tuleekin-
-ja upseerit vastaavat heidän käytöksestään.
Mutta upseerien käyttäminen ruumiilliseen työhön-
-kielletään Geneven sopimuksessa.
Minulla on sopimusteksti mukanani, jos haluatte katsoa sitä.
Se ei ole tarpeen.
Istukaa.
Menen tervehtimään Cliptonia.
Älkää antako minun häiritä.
-Miten käsi jaksaa? -Paranemaan päin.
Tässä on komentaja Shears USA: n merivoimista.
Leirin rakentaneista vangeista on enää kaksi jäljellä.
-Mitä laivaston mies tekee täällä? -Karahdin karille.
-Upposiko laivanne? -" Houston".
-Pääsin maihin mutta eksyin muista. -Keitä muita täällä oli?
Australialaisia, brittejä, intialaisia, siamilaisia...
-Mitä heille tapahtui? -He kuolivat.
Malariaa, punatautia, beri-beriä, kuolioita,-
-nälkää, rasitusta, ampumahaavoja, käärmeenpuremia, Saito...
Jotkut eivät vain jaksaneet elää.
-Onko Clipton tutkinut teidät? -Tutkin nyt. - Tulkaahan.
Asutte upseerien majassa. Etsimme teille vaatteita.
Älkää suotta. Haluan pysyä sairaslistalla.
Tämä työasu on muotia täälläpäin.
-Tekivätkö upseerinne työtä? -Niinkin voi sanoa.
-Puhuinkin siitä sen everstin kanssa. -Saiton.
Uskon, että hän ymmärsi tilanteen.
Hän vaikuttaa järkevältä mieheltä. Minun täytyy jatkaa.
Päällystön kokous on kello 1 9. Kirjoittakaa ylös, mitä tarvitsette.
-Autamme kaikin tavoin. -Kiitän, herra eversti.
-Mitä nyt? -Ei paljon mitään.
Keksin montakin Saitoa kuvaavaa sanaa, mutta "järkevä" oli uutta.
Ehkä Nicholson ymmärtää sen toisin.
Onko vielä muuta? Jennings.
-Puhuin Shearsille pakokomiteasta... -Sitä ei perusteta.
Luutnantti Jenningsillä on suunnitelma.
Niin varmasti, mutta minne me pakenisimme tässä viidakossa?
Saito on oikeassa. Vain yksi sadasta selviäisi hengissä.
Komentaja Shears lienee samaa mieltä.
Selviämisen mahdollisuus on tosiaan noin yksi sadasta,-
-mutta saanko lisätä jotain?
Leirissä mahdollisuudet ovat vielä huonommat. Te näitte hautausmaan.
Noutaja tulee varmasti, jos lakkaa ajattelemasta pakoa.
-Miksi ette ole itse yrittänyt paeta? -Olen odottanut oikeaa hetkeä.
Ymmärrän. Vangiksi joutuneen sotilaan velvollisuus on yrittää paeta,-
-mutta me olemme lainopillisesti erikoisessa asemassa.
Esikunta antoi Singaporessa meille käskyn antautua.
Saatamme rikkoa sotilaslakia, jos pakenemme.
Anteeksi nyt. Aiotteko noudattaa lain kirjainta millä hinnalla hyvänsä?
-llman lakeja ei ole sivistystä. -Aivan. Täällä ei ole sivistystä!
Sitten me tuomme tänne sivistyksen.
Ehdotan, että emme puhu paosta tämän enempää.
Oliko vielä muuta?
Toimintasuunnitelma on siis selvä. Sen on sujuttava kitkatta.
Miesten on koettava, että me komennamme heitä, eivät japanilaiset.
Siten he ovat edelleen sotilaita, eivät orjia.
Onko komentaja samaa mieltä?
Toivottavasti he jaksavat pysyä sotilaina, herra eversti.
Minä puolestani olen pelkkä orja. Elävä orja.
Outo heppu, jopa amerikkalaiseksi.
Miesparka on ollut liian kauan yksin täällä. Olkoon se meille opiksi.
Englantilaiset vangit!
Huomatkaa, että en sano teitä englantilaisiksi sotilaiksi.
Lakkasitte olemasta sotilaita sillä hetkellä, kun antauduitte.
Silta on valmis toukokuun kahdentenatoista.
Työtänne johtaa japanilainen pioneeri, luutnantti Miura.
Aikaa on vähän. Kaikki osallistuvat työhön, myös upseerinne.
Se on oikeus ja kohtuus, sillä he pettivät teidät antautuessaan.
Teidän häpeänne on heidän häpeänsä.
He sanoivat, että on parempi elää orjana kuin kuolla sankarina.
He toivat teidät tänne, en minä!
He tulevat sen vuoksi työskentelemään rinnallanne.
Ei muuta. Upseerivangit, hakekaa työkalunne!
Huckley! Takaisin riviin!
Haluan kiinnittää huomionne Geneven sopimuksen pykälään 27:
"Työvoimana saa käyttää terveitä sotavankeja upseerit poislukien..."
-Antakaa kirja. -Olkaa hyvä. Tehän osaatte englantia.
-Osaatteko te japania? -En, mutta käännös järjestynee.
Sodankäynnin laki sanoo...
Hiljaa rivissä!
Te puhutte minulle laeista.
Mikä laki tämä muka on? Pelkurien laki!
Mitä te tiedätte sotilaan laista? {y:i}Bushidosta?
Ette mitään! Te ette kelpaa komentamaan!
Jos te ette noudata lakia, meillä ei ole velvollisuutta totella teitä.
-Upseerini eivät osallistu työhön. -Se nähdään.
Kaikki vangit: työhön!
Vääpeli! Viekää miehet työhön.
Mitä hän puuhaa?
Hän ei halua silminnäkijöitä.
Olkaa nyt järkevä.
-Käskekää upseerinne työhön. -En.
Minä lasken kolmeen.
Jos te ja upseerinne ette siihen mennessä ole matkalla työhön,-
-käsken avata tulen.
Hän tekee sen. Saat uskoa, että hän tekee sen.
-Yksi. -Minä varoitan...
Kaksi.
Lopettakaa!
Minä ja koko sairaala näimme ja kuulimme kaiken.
Kukaan ei usko tätä pakoyritykseksi. Miehet eivät pysty edes kävelemään!
Käskeekö soturin lakinne murhata aseettomia miehiä?
Sairaslistalle pääsemisessä on puolensa.
Täytyy sanoa, että ukolla on sisua.
"Ja kuusisataa urhoollista ratsasti kuoleman laaksoon..."
Samanlaista sisua nähtiin 1914, kun miehet nousivat juoksuhaudoista.
-Ymmärrän. -Etkä ymmärrä!
Sellainen sisu tapattaa meidät kaikki.
Minä haluaisin lähteä mukaan, herra komentaja.
Kätenikin on melkein parantunut.
-Entä hän? -Hän vain ehdotti, että emme pakenisi.
Kun tuollainen mies ehdottaa jotain, se on käsky.
Taas se alkaa.
Eversti Saito käski upseerit eristysmajaan. Antakaa käsky.
Ette te.
Tulkaa.
Antakaa hänen olla!
Hänet laitetaan " uuniin".
Puu kaatuu!
Yks, kaks, kolme, veto!
Ei noin!
Päästäkää irti!
-Teillä oli asiaa. -Olen odottanut kolme päivää.
Eversti Nicholson on ollut kopissa...
Voisin ammuttaa teidät. Olitte vastuussa paenneista vangeista.
En tiennyt pakoyrityksestä.
Sillä ei ole väliä. Kunnioitan niitä, jotka yrittivät.
He olivat taas sotilaita paon ja kuoleman välisen hetken ajan.
On silti järjetöntä yrittää paeta.
Kaksi sotilasta ammuttiin, ja kolmas hukkui.
Minkä vuoksi? He pakenivat todellisuutta.
Tässä on todellisuus. Sillan piti olla tänään puoliltapäivin tässä vaiheessa,-
-mutta se on edennyt ainoastaan tähän saakka.
Olemme myöhässä everstinne itsepäisyyden takia.
Eikä siinä kaikki. Vangit sabotoivat työmaata!
Olen nähnyt sen itse. Voisin ammuttaa heidät.
Kuka sitten rakentaisi sillan?
Ehkä työ ei vain suju ilman omien upseerien johtoa.
Minun upseerini johtavat, teidän upseerinne tekevät työtä!
Se on vastoin sääntöjä, kuten eversti sanoi.
Älkää jankuttako säännöistä! Tämä on sotaa, ei krikettiä!
Teidän everstinne on järjiltään. Täysin järjiltään.
lstukaa, olkaa hyvä.
Saatte luvan vierailla everstin luona yhden kerran.
Sanokaa, että elleivät hänen upseerinsa tee työtä,-
-minun on pakko sulkea sairaala ja määrätä potilaat työhön.
Silloin moni kuolee, ja syy on hänen.
Menkää puhumaan hänelle. Saatte viisi minuuttia aikaa.
Tohtori menee katsomaan everstiä!
Herra eversti.
Clipton tässä, herra eversti.
Toin teille jotain.
-Miten miehet voivat? -Hyvin.
Haalimme teille vähän lihaa ja kookospähkinän.
-Entä upseerit? -He ovat edelleen eristyksessä.
Luutnantti Jennings on kuollut.
Hän kuoli yrittäessään paeta Weaverin ja amerikkalaisen kanssa.
Jennings. Rohkea poikaparka.
Minähän varoitin häntä.
Meillä ei ole paljon aikaa.
Siistin teitä samalla hiukan.
Minulla on kerrottavaa. Puhuin äsken Saiton kanssa.
En ole ennen tavannut moista päällikköä. Se mies taitaa olla hullu.
-Kiristystä! -Niin on, mutta hän on tosissaan.
Hän menettää kasvonsa, jos luovuttaa.
Se on silti kiristystä.
Herra eversti, te ette kestä tätä enää kovin kauan.
Eikö upseerienkin olisi parempi olla työssä kuin tuossa kopissa?
Miehet hidastelevat niin paljon kuin voivat.
Saito on jo pienentänyt muona-annoksia.
Potilaat kuolevat aivan varmasti, jos heidät pakotetaan työhön.
Minä ymmärrän sen, Clipton.
Tämä on periaatekysymys. Hän voi tehdä meille mitä vain, jos taivumme.
Olemme keskellä viidakkoa kaukana kaikesta,-
-täysin häikäilemättömän miehen armoilla.
Kukaan ei tiedä saati piittaa, mitä meille tapahtuu. Antakaa periksi!
Minä pidän pääni. Upseerini eivät raada kuin orjat.
Aika.
Kiittäkää asianosaisia.
Kaikki potilaat antoivat palan. Reynolds varasti pähkinän.
Yritämme muiluttaa teille ruokaa. Lahjoimme yhden vartijan.
-Näkemiin, herra eversti, ja onnea. -Kiitos.
Clipton!
-Onko amerikkalainen kuollut? -Kyllä. Hän hukkui.
On järjetöntä suunnitella pakoa.
Kolme miestä kuoli, ja minkä vuoksi?
Tämän taistelun me voimme voittaa.
Hän pudisti päätään, mitä se sitten tarkoittaakin.
Eversti ei aio antaa periksi.
No?
Eversti ei taivu pakon edessä. Tässä on kyse periaatteesta.
Vastustan tällaista kohtelua. On ihme, että hän on elossa.
Jos hän menehtyy, katson teidän syyllistyneen murhaan.
Tämä on hänen oma syynsä, ei minun.
Oletteko sairas?
Ovatko he molemmat hulluja?
Olenko itse tulossa hulluksi? Vai johtuuko se auringosta?
Asento!
Englantilaiset vangit, kysykäämme itseltämme-
-miksi silta ei edisty.
Tekin tiedätte syyn: koska upseerinne ovat laiskoja!
He ovat liian ylhäisiä jakaakseen teidän taakkanne.
Se ei ole oikein. Sen vuoksi te ette iloitse työssänne-
-ja sen vuoksi silta ei edisty.
Mutta on toinenkin syy. Minä en peittele totuutta.
Joudun suureksi häpeäkseni myöntämään,-
-että japanilainen johtajanne on epäonnistunut.
Tarkoitan luutnantti Miuraa.
Hän on taitamaton eikä kelpaa komentamaan.
Olen sen vuoksi vapauttanut hänet tehtävistään.
Aloitamme huomenna uudelleen.
Johdan työtä henkilökohtaisesti.
Tänään me lepäämme.
Ainainen työnteko ilman lepotaukoa ei ole hyvästä.
Annan teille lahjan kiitokseksi tulevasta ahkeruudestanne.
Iloitkaamme työssämme.
Jatkakaa.
Osasto vapaa.
-Hei, katsokaa tätä! -Punainen risti!
Me saimme vain omat Punaisen ristin pakettimme!
"Aloitamme huomenna uudelleen!"
Harry, katsohan! He päästävät everstin ulos.
Hänet varmaan hakataan taas.
Hyvää iltaa, eversti.
Tulisitteko istumaan tänne? Syön pientä iltapalaa.
Englantilaista suolalihaa.
Ei kiitos.
Skottilaista viskiä.
Pidän tästä enemmän kuin sakesta. Asuin kolme vuotta Lontoossa.
Opiskelin Lontoon teknisessä korkeakoulussa.
-Terveydeksi. -Valitan.
-Kenties myöhemmin. -Kenties.
En ollut hyvä taiteilija, eikä isäni hyväksynytkään sitä.
Hän halusi, että liityn armeijaan, joten opiskelin insinööriksi.
Minun täytyy sanoa, eversti Saito,-
-että aion tehdä ilmoituksen toiminnastanne.
Te ette taida käsittää minun asemaani.
Minun on toteltava käskyjä.
Työn on oltava valmis 12. toukokuuta. Minulla on vain 12 viikkoa aikaa.
Tarvitsen siksi mahdollisimman paljon työvoimaa.
Saatte käyttää upseereja johtotehtäviin.
Upseerit työskentelevät radan muilla työmailla! Tekin tiedätte sen!
En ole vastuussa heistä, mutta se on pöyristyttävää.
Älkäämme kiihtykö.
-Saako olla sikari? -Ei kiitos.
En toki tarkoittanut, että myös te, osaston päällikkö, joutuisitte työhön.
Käskyni koski vain nuorempia upseereja...
-Yksikään upseeri ei työskentele. -Kuunnelkaa loppuun.
Olen miettinyt asiaa ja päättänyt,-
-että majurit ja heitä ylemmät upseerit sijoitetaan johtotehtäviin.
Ei käy. Sopimuksen teksti on yksiselitteinen.
Tiedättekö, miten minun käy, jos silta ei valmistu ajoissa?
-Ei aavistustakaan. -Joudun tappamaan itseni.
-Mitä te tekisitte minun asemassani? -Teidän asemassanne...
...minä varmaan tappaisin itseni.
Terveydeksi.
Minä varoitan: jos minun täytyy kuolla, moni muu kuolee ennen minua.
-Ymmärrättekö? -Clipton puhuikin jotain sellaista.
Se ei ratkaisisi asiaa, mutta emmeköhän me keksi jotain.
Istukaa, olkaa hyvä.
Lienemme yhtä mieltä siitä, että upseerin tärkein tehtävä on johtaa.
-Tietenkin. -Hyvä!
Esimerkiksi tämä teidän siltanne on melkoinen urakka.
-Epäilen vahvasti, että luutnantti... -Miura.
En usko, että hän suoriutuu näin suuresta työstä.
Minulla on upseereja, esimerkiksi Reeves ja Hughes,-
-jotka ovat rakentaneet siltoja lntiassa.
Miehet kunnioittavat heitä, ja kunnioitus on kaiken perusta.
Kunnioituksen puute johtaa kurittomuuteen ja kaaokseen-
-ja vain huono päällikkö sallisi sen.
Muistakaa, että johdan nyt rakennustyötä henkilökohtaisesti.
Oletteko tyytyväinen työn tuloksiin?
-En ole! -Siinä näette.
Minä vihaan brittejä! Olette hävinneet mutta ette häpeä!
Olette itsepäisiä mutta vailla ylpeyttä! Sitkeitä mutta pelkureita!
Minä vihaan teikäläisiä!
-Tätä keskustelua ei kannata jatkaa. -Seis!
Huomio!
Lepo.
Istukaa.
-Tiedättekö, mikä päivä tänään on? -Olen seonnut laskuissa.
Tänään on Venäjästä vuonna 1 905 saavutetun voiton vuosipäivä.
Koko ltä-Aasiassa juhlitaan tänään.
Olen antanut sen kunniaksi miehillenne lepopäivän.
Julistan yleisen armahduksen. Te ja upseerinne palaatte majoihinne.
Osana tätä armahdusta,-
-upseerit vapautetaan ruumiillisesta työstä.
Hän onnistui!
Joku on ansainnut mitalin.
-Montako miestä ryhmässänne on? -En tiedä.
-Miksi ette? -Minulla on yleensä 12 miestä.
Yksi sairastui aamulla, ja pari muuta lähti viemään häntä sairaalaan.
Hän oli kamalan kipeä, herra eversti.
Ryhmänjohtajan pitää aina tietää, montako miestä hänellä on.
Onko teillä kouristuksia? Älkää väännelkö naamaanne.
Hän tarkoittaa varmasti hyvää, mutta se ei ole sotilaallista.
Tällaisesta on tultava loppu.
Reeves, oletteko koskaan rakentanut siltaa tällaisen joen yli?
Olen, puolenkymmentä Madrasissa ja Bengalissa.
Miten toimisitte, jos tämä olisi teidän siltanne?
Mitenkö toimisin?
-En ensinnäkään rakentaisi sitä tähän. -Miksi ette?
Tämä on huonoin mahdollinen paikka.
Tässä ei ole kunnon pohjaa. Näettekö nuo paalut?
Ne vajoavat.
Niitä saisi juntata tuomiopäivään asti.
Minne rakentaisitte sillan?
Alavirtaan, tuohon kapeikkoon. Sen rannoilla olisi lujaa kalliota.
Hughes, miten te käyttäisitte työvoimaa?
En ainakaan näin. Täällähän on täydellinen sekasorto.
Työtä ei johdeta kunnolla. Yhteistyöstä ei ole tietoakaan.
Osa ryhmistä vain haittaa muiden työtä.
Hyvät herrat, meillä on ongelma.
Japanilaiset ovat tehneet yksiköstä kurittoman roskasakin.
Meidän on koottava pataljoona uudelleen.
Se ei ole helppo tehtävä, mutta meillä on keinot siihen:
Tämä silta.
Opetamme näille barbaareille länsimaisia työtapoja.
-Näytämme, mihin me pystymme. -Ymmärrän, herra eversti.
Se ei tosin ole helppoa tässä Jumalan hylkäämässä maassa.
-Pitäkäämme tätä haasteena. -Haluatteko, että silta valmistuu?
Olette yleensä terävämpi, Evans. Miehet on pidettävä työn touhussa.
Ellei heillä olisi tekemistä, me keksisimme sitä.
Meillä on siis onnea. Tästä tulee kunnollinen silta.
Minä tunnen miehet. Heidän on saatava olla ylpeitä työstään.
Reeves on tärkein miehemme. Sanokaa vain, mitä tarvitsette.
-Uskotteko, että tämä onnistuu? -Me teemme parhaamme.
Laadimme suunnitelmat, järjestämme kokouksen Saiton kanssa-
-ja sanomme hänelle suorat sanat.
Muodollisuudet on nyt hoidettu.
Seuraava asia on meidän kaikkien kannalta ikävä.
Sillan paikka on mielestämme valittu hätiköidysti ja väärin.
-Väärinkö? -Ikävä kyllä.
Insinöörimme totesi, että joen pohja on siinä kohdassa liian pehmeä.
-Liian pehmeäkö? -Se on mutaa.
Kaikki tähänastinen työ on ollut turhaa. - Reeves.
Paalut pitäisi juntata näkymättömiin ennen kuin ne kestäisivät.
Silta sortuisi heti ensimmäisen junan painosta. Laskelmani ovat tässä.
Hetkinen vain, Reeves.
Herra eversti, voisimmeko saada kupin teetä?
Näin ollen katastrofien välttämiseksi-
-rakennamme uuden sillan 400 metrin päähän alavirtaan.
Sitten seuraava kohta.
Olen päättänyt muuttaa miesten kaivukiintiötä.
Lisään sitä 1,5 metristä 2 metriin. Siitä on etua molemmille osapuolille.
Majuri Hughes on tehnyt laskelmat.
Olen laskenut työhön tarvittavan ajan. Työvoima on jaettu huonosti.
Suosittelen, että tarkistamme organisaatiota.
Säästämme aikaa, jos työskentelemme ruokatauolla.
-Voidaanko ateria tarjoilla tänne? -Tietysti.
Jatkakaa, Hughes.
Jos rajaamme ryhmien tehtävät tarkoin,-
-pystymme nostamaan työn tuottavuutta 30%.
Ja sitten vielä eräs asia...
Meidän on tehtävä vielä yksi tärkeä päätös.
Suurin osa briteistä työskentelee sillalla,-
-joten pyydän teiltä miehiä auttamaan ratatöissä.
Näin viimeinen rataosuus valmistuu nopeasti.
Olen jo antanut käskyn siitä.
Heille on määrättävä työkiintiö.
Aioin ehdottaa 1,5 metriä, mutta eikö määrä voisi olla sama kuin briteillä?
Se loisi tervettä kilpailuhenkeä.
Olen jo antanut käskyn siitä.
Me yritämme ylittää kiintiön.
Siinä taisikin olla kaikki.
Haluan näin lopuksi kiittää eversti Saitoa. Onko vielä kysyttävää?
Minulla on. Saatteko sillan ajoissa valmiiksi?
Sitä pidetään yleisesti mahdottomana,-
-mutta aiomme ainakin yrittää.
Meiltä tuhrautui kuukausi ikävään riitaan,-
-joka ei ollut minun syytäni.
-Oliko vielä muuta? -Ei.
Kiitos. Kokous on päättynyt.
Hyvää yötä.
Toivottavasti japanilaiset osaavat arvostaa apuamme.
Se ei juuri nyt kiinnosta minua. Hyvää yötä, Clipton.
Unohdin sanoa, että metsässä on jalavan tapaisia puita.
London Bridgen jalavapaalut kestivät 600 vuotta.
-Kuusisataa vuottako? -Niin, herra eversti.
Kuusisataa vuotta... Se olisikin jo jotain.
SAIRAALA
Etsin amerikkalaista komentaja Shearsia.
-Hän on rannalla. -Kiitos paljon.
-Suukko! -Joku voi nähdä!
Saan sinulta pillereitä, piikkejä ja peräruiskeita...
-...mutta tarvitsen vain rakkautta. -Sitähän jokainen tarvitsee.
Miksi uskot, että sinut kotiutetaan?
Olen sydämeltäni siviili, rakas, ja tottelen aina sydämeni ääntä.
Kelpasiko komentajalle?
Älä sano noin. Se ei ole romanttista.
Haluaisitko itse olla luutnantti Rakas?
-Riittää, että herroittelet. -Kyllä, herra.
Kaluunoita näkyvissä.
-Hän etsii sinua. Menen uimaan. -Älä jätä!
Komentaja Shears? Minun nimeni on Warden.
-Anteeksi, jos häiritsin... -Sitä sattuu. Maistuuko martini?
-Ei kiitos. -Minä otan sitten.
-Mistä tuo on kotoisin? -Sairaaloissa on aina alkoholia.
Esitän asiani lyhyesti.
Kuulun osasto 316:een, joka majailee kasvitieteellisessä puutarhassa.
-Vartioitteko kasveja? -Emme aivan.
-Ettekö halua ryyppyä? -En.
Se rautatie kiinnostaa meitä. Voisitte antaa meille paljon arvokasta tietoa.
Olen lähdössä USA: han ja kerroin jo kaiken tiedustelupalvelulle.
Niin, mutta voitte auttaa meitä toisellakin tavalla.
Tämä on aika paljon pyydetty, mutta poikkeaisitteko päämajassamme?
Voinhan minä tulla, jos haluatte.
-Lordi Louie on varmasti kiitollinen. -Kuka?
Mountbatten. Olemme hänen osastonsa.
Sopiiko tänään kello 20? Lähetän auton hakemaan.
Tänä iltana ei käy.
-Entä huomenna kello 10? -Se sopii.
Kiitos ja näkemiin.
-Lykkyä tykö. -Kiitos.
-Tiedän! Joudut perumaan tämän illan. -Täysin väärin arvattu.
Saanko nähdä kulkulupanne?
Voitte mennä.
Majuri Wardenin talo on polun päässä.
Hyvä, Jenkins!
Käyttäkää veistänne, Thompson!
Sitten ylös ja takaisin käskynjakohuoneeseen. Mars!
Kömpelöä, Joyce! Todella kömpelöä!
Veitsellä on iskettävä heti! Hän sai nyt yliotteen.
Hetkinen! - Olen pahoillani, herra komentaja.
-Luulin teitä viholliseksi. -Olen amerikkalainen.
-Jatkakaa, Joyce. -Anteeksi vielä kerran.
-Kuinka voin auttaa? -Etsin majuri Wardenia.
Minä näytän tietä. Majurin luento päättyy kohta.
-Luento päättyi. -Raikuvat aplodit.
Majuri tahtoo, että koulutus on todentuntuista.
Herra majuri!
-Oliko joku teitä vastassa? -Toden totta oli.
Kiitos.
Eversti Green haluaa tavata teidät. Kiintoisa paikka, vai mitä?
Hurmaava. Koulutatteko kommandomiehiä?
Kartamme sitä sanaa. Se on niin melodramaattinen.
-Mitä sitten teette? -Sabotaasia, räjäytyksiä...
Käytämme muoviräjähdettä. Posautin äsken vain puolet tästä määrästä.
Se on voimakkaampaa ja kevyempää kuin dynamiitti.
Eikä se räjähdä ilman sytytintä.
-Kiitos tiedosta. -Se on vedenkestävää ja muovailtavaa.
Sille voi tehdä mitä tahtoo.
Asuntoni on tässä.